PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
POZNALI
JSME SE
TI DVA
POZNALI MNOHO LIDÍ
STRÁVILI SPOLU SPOUSTU ČASU
A PŘEČETLI MNOHO KNIH
PROCHÁZELI SE, CESTOVALI, ČETLI
LÁSKA, ČAS, PŘÁTELSTVÍ, KOMUNIKACE
ZNOVU OTEVÍRÁM KNIHU O TOBĚ
DÍL 16
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO ZALOŽENO 2009
Gyeoroo, nikdy nezpomaluj. Běž pořád dál!
Ne. Jsem zpátky první den, takže bych neměla bláznit.
VÍTEJ ZPĚT, DAN-I, JSI JEDNIČKA
Už jede!
Určitě je v tomhle výtahu.
Měřil jsem, jak dlouho trvá cesta od vchodu k výtahu.
- Jsem prostě perfekcionista. - Bezva.
Blahopřejeme!
Sundáme vám to.
Omlouváme se.
Co budeme dělat? Teď nemáme nic.
Nevadí. Věděl jsem, že to tak dopadne, a mám tajnou zbraň.
- Už jede. Rychle! - Propána.
Pane Kime, jste v pořádku?
Pane Kime?
- Nic neslyším. - Pane Kime.
Neslyšíte mě?
Pane Kime!
A co si počneme teď?
Už nám fakt nic nezbylo.
Ty čelenky.
- Nedá se něco dělat s nimI? - A co třeba?
Takhle třes hlavou. Setřes ji.
Třes víc. Ta písmenka se musí hýbat.
Dělej. Víc! Třes ještě víc.
Musíme překvapit Dan-i.
Budeme to dělat, než přijede.
- Vítej zpátky. - Vítej zpátky.
Dan-i!
Díky!
Blahopřejeme.
Tak to byl průšvih.
- Asi je na nás naštvaná. - Nezměnila se trochu?
- Jo, změnila se. - To jo.
Co to mělo být?
- Stýskalo se mi! - Díky!
Slyšte, slyšte, Dan-i se vrátila!
Ty květiny jsou ode mě.
Díky, paní Seo.
A ten stojan na knihy ode mě.
Já jsem koupila to pero a zápisníky.
- A ten minizvlhčovač je ode mě. - Díky.
Moc ráda vás zase vidím.
Budu teď na vás hodná.
Co to povídá?
Vy jí to nepovíte? O ukončení smlouvy s panem Lee?
Popletla jste to a udělala chybu.
Chtěla jste jí to říct.
- Vážně? - Vážně?
Páni.
Moc se omlouvám.
Popletla jsem to.
Určitě už se to nikdy nestane. Budu na vás hodná.
To je v pořádku. Díky vám jsem obdržela tuhle nabídku. Všechno dobrý.
Díky za pochopení.
- Děkujeme. - Připravili jsme vám stůl.
Jasně. S nejpevnější židlí. Nejsme úžasní?
Všem moc děkuji.
Vida, dorazil náš speciální rekrut!
Kang Dan-i, vítězko soutěže Gyeoroo o nejlepší nápad 2019, vítejte zpátky!
- Kang Dan-i! - Kang Dan-i!
- Dan-i! - Dobrá práce.
- Kang Dan-i! - Dan-i!
- Kang Dan-i! - Kang Dan-i!
Budu teď pracovat ještě usilovněji.
Těším se na další spolupráci.
Mimochodem, nechce se někdo se mnou ode dneška učit tango?
- Kafe? - Chodím do kurzu.
- Dejme si. - Ukážu vám to.
- Pojďte. Naučím vás to. - Já ho koupím.
Naše srdce splynou.
Je to tanec jednoho srdce a čtyř nohou.
- Naučím vás to. - Probůh.
Prosím, no tak.
Musíte kráčet zpátky.
Co to bylo za zvuk?
EUN-HO
Podívej se na mě.
Směr dvou hodin.
Ať to zatím řeší pan Cha.
Vy hlídejte ostatní rukopisy.
Určitě najdete nějaký lepší.
Dobře?
Proč o tom nic neříká?
Co když chtějí, aby to vypadalo,
že ten rukopis pana Kanga objevili oni,
aby si za to mohli připsat zásluhy?
Potřebuju kafe.
- Tady. - V pořádku. Udělám si ho.
Dobře.
Měla bych si dávat pozor.
Cože? Pozor na co?
Pane Bongu.
Jeden rukopis od čtenářů
byl neuvěřitelně dobrý.
Cože?
Hae-rin!
Prý jsme dostali rukopis pana Kanga.
Hrdiny. Kde jsou? Ukažte mi ho.
Protože je pan Bong velkým fanouškem pana Kang Byeong-juna,
říkala jsem si,
že dokáže posoudit, jestli to opravdu napsal pan Kang.
Ještě že jste mi to řekla.
Kde je Eun-ho? Prý si ten rukopis vzal.
Odešel na schůzku s panem Ji Seo-junem.
Kde je ten rukopis?
Jestli ho napsal Kang Byeong-jun,
nemyslíte, že jste ho měli nejdřív dát mně?
Zklamala jste mě.
Máte kopii, viďte?
Musela jste si ji udělat, než jste mu ho dala.
No tak! Ukažte.
Proč jste ho strčila zrovna tam?
Co to povídáte?
Rukopis pana Kanga?
Moment. Udělám kopii i pro vás.
Dan-i, uděláte mi kopii...
Vlastně ne, to už není vaše práce.
Vážně je to rukopis pana Kanga?
HRDINOVÉ PARK JUNG-HOON
V pořádku, můžete odejít.
Ano, pane.
Vy a Kang Byeong-jun...
PROHLÁŠENÍ O KONCI AUTORSKÉ KARIÉRY
Jaký je váš vztah?
Otec.
Je to můj otec.
No...
Pokud vím,
je celý život svobodný.
V korejské válce přišel o oba rodiče
a nemá sourozence, ženu ani děti.
Psal o tom i v jednom ze svých esejů.
Proto mohl napsat tolik knih.
Pane Cha, tohle...
Uvědomujete si, co to znamená?
Slíbil jsem mu,
že budu jeho syn.
Potřebuji místo, kde může být, a potřebuji pro něj ošetřovatele.
A vy jste jediný, na koho se můžu obrátit o pomoc.
Prosím, věřte mi...
a pomozte mi i panu Kangovi.
Jak vám můžu věřit?
Mám
deníky pana Kanga.
Netušil jsem, že se vám líbí takové lokály.
Poprvé jsem sem přišel na střední.
Tehdy jsem si dal jen lívance.
Panu Kangovi se tento bar moc líbil.
Prý jste fanouškem Ryu Hyeon-seoka.
Proto jsem přinesl toto.
Jste chytrý.
Román pana Ryu
se mi těžko odmítá, protože mu moc fandím.
Chci, abyste se podíval ještě na jeden rukopis.
Tak mě napadlo, že se bude líbit i vám.
Když jste fanoušek pana Kang Byeong-juna.
Chcete říct, že tenhle román napsal pan Kang?
Lidé, kteří ho dobře neznají, by si to mohli myslet,
ale já mám jiný názor.
Jak si můžete být tak jistý?
Vy určitě víte,
kde je a co má v plánu.
Víte to, že?
Chcete se s panem Kang Byeong-junem sejít jen proto,
že jste jeho fanoušek?
Vážně je to vše?
Jaký jiný důvod potřebuju?
Nikdo by nenapsal kompletní román jen proto, že je jeho fanoušek,
pane Park Jung-hoone.
Jak jste zjistil,
že jsem Park Jung-hoon?
Mám vám svěřit tajemství?
Tajemství za názvem
posledního Kangova románu 23. dubna.
MODRÁ NOC 23. DUBNA
Tohle mě vždycky zajímalo.
Vždycky jsem chtěl vědět, proč název zní 23. dubna, ne Modrá noc.
O tom datu není nikde v románu zmínka,
takže jsem nevěděl, jestli se dá pod tímto názvem vydat.
Byla to první kniha, na které jsem jako redaktor pracoval,
takže jsem o ní dlouze a úporně přemýšlel.
MODRÁ NOC 23. DUBNA
A je tu i něco dalšího,
co mě zajímá.
Jeden z jeho zápisků v deníku...
mi přišel zvláštní.
NAVŠTÍVIL MĚ SYN
Celý život žil sám.
„Kdo je ten syn, o kterém psal?“
I tohle mě dlouho trápilo,
ale nenašel jsem odpověď, stejně jako u 23. dubna.
Nicméně si myslím,
že teď už odpověď skoro znám.
Jeho syn a 23. duben.
V tento den
máte narozeniny.
Vy odpověď znáte, že?
Odpovězte mi.
Nutně potřebuji slyšet vaši odpověď.
Co řekl?
Proč zní název knihy 23. dubna?
Nebyl ve stavu, kdy by mohl dát odpověď.
A pořád není.
Jak to?
Myslím, že nic dalšího vám
teď říct nemůžu.
Tady.
V té tašce je všechno, co chcete vědět.
Podívejte se.
Nicméně si myslím,
že teď už odpověď skoro znám.
Jeho syn a 23. duben.
V tento den
máte narozeniny.
5. ČERVENCE 2007. DIAGNOSTIKOVALI MI ALZHEIMEROVU CHOROBU
ZNOVU A ZNOVU JSEM SE UJIŠŤOVAL, PROTOŽE JSEM TOMU NEMOHL UVĚŘIT
Ne že by mě nechtěl najít.
Prostě si na mě nevzpomíná.
Dobrý den.
Jsem syn Ji In-yeong,
Ji Seo-jun.
Jsem její
a váš...
syn.
Vím, že jste to nevěděl.
Narodil jsem se až po vašem rozchodu.
Máma je nemocná.
20. ZÁŘÍ 2007 ŠEL JSEM NA PROCHÁZKU
23. PROSINCE 2007 NEMĚLI BYCHOM SE BÁT SMRTI
20. LISTOPADU 2008
Navštívil mě syn.
Vy jste můj syn?
Narodil jsem se 23. dubna 1991.
Jestli nám pošlete peníze, už se neukážu.
Nikomu neřeknu, že jsem váš syn.
Pomozte mámě, prosím. O nic víc nežádám.
Pomozte jí, prosím,
pane.
23. dubna.
Ji Seo-jun.
Můj syn.
MODRÁ NOC
Na to...
nesmím zapomenout.
MODRÁ NOC 23. DUBNA
Ji Seo-jun.
20. LISTOPADU 2008 NAVŠTÍVIL MĚ SYN
23. dubna.
Můj syn.
23. dubna.
Pořád chodím do téhle čtvrti.
Zjevně se mi tady líbí.
Potřebujete kamarádku?
Budu vaše kamarádka.
Tady jsem, Seo-june.
Nejsem vaše přítelkyně a vlastně ani kamarádka,
ale chci tady být pro vás.
KDYŽ JSEM SE PROBUDIL, EUN-HO SPAL VEDLE MĚ
TÍM SYNEM, O KTERÉM JSEM PSAL, BYL MOŽNÁ EUN-HO
UŽ JE TO DÁVNO, CO JSEM O NĚM ZAČAL PŘEMÝŠLET JAKO O SYNOVI
Cože? Přišel jsem, protože jsem měl starost.
Hae-rin je rozkošná.
Co tě sem přivádí?
Co tady děláš?
Prostě jsem o něj měla strach,
ale vůbec nevyšel z domu.
Ty ses sem taky přišel podívat ze strachu o něj?
Říkal jsem si, že až uvidím, že se u něj svítí, budu klidnější.
Ale teď jsi tu ty, takže můžu jet domů.
Stejně mu nemůžeme zavolat ani zaklepat u něj na dveře.
Dobře, budu tady.
Má takové štěstí.
Stojí při něm spolehlivá Song Hae-rin.
Ta Dan-i má ale štěstí,
že má tak vřelého kluka.
Božínku.
Tak já mizím.
Měj se.
KAPYONG
Ano.
Co jste mi chtěl?
Bude v pořádku.
Dostane se z toho.
Dostane, že ano?
Pane Kime.
Odpočívej v pokoji.
Ještě...
Ještě se setkáme.
Chtěl jsem mu něco dokázat.
Myslel jsem si, že mě nikdy nehledal,
i když se o mně dozvěděl,
protože mě nechtěl za svého syna uznat.
Chtěl jsem mu dokázat, že jsem pořád jeho syn,
přestože mě odmítá brát v potaz,
tím, že napíšu Hrdiny.
Vím, že se to může zdát pošetilé,
ale napsat Hrdiny...
byl jediný způsob, jak tátu oslovit.
Nakonec se to i stalo.
Kdybyste Hrdiny nenapsal,
před pohřbem byste ho neviděl.
Jako by i on na vás čekal,
docela dlouho.
23. dubna.
Teď víte,
že to byla poslední zpráva, kterou vám zanechal.
„Nezapomněl jsem na tebe.
Pamatuju si tě.“
23. dubna.
Ta kniha byla moje poslední naděje.
Utěšoval jsem se představou, že mi takhle sděluje,
že si mě pamatuje.
Přesto jsem čas od času pociťoval tíseň.
„Jestli to tak je, proč mě nehledá?“
Ta otázka mě posledních deset let trýznila.
Díky, pane Cha.
Díky vám...
jsem mohl slyšet jeho odpověď.
Je to všechno díky vám, který jste mu stál celou dobu po boku.
Moc vám děkuji, pane Cha.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO ZALOŽENO 2009
Jen jsem chtěla vědět, jestli to funguje.
V kanceláři je opravdu sucho.
A vy budete mít spoustu práce s tím marketingovým návrhem.
Taky jsem chtěla být nápomocná.
Blahopřeji k vítězství v soutěži.
Díky, Song-i.
Napadlo mě...
Kdo bude dělat redaktora?
Musíte se na ten projekt spojit s nějakým redaktorem.
Ještě si nejsem jistá.
Já budu tvou partnerkou.
Budu tvou partnerkou, Dan-i.
Jsem nová redaktorka, stále plná zápalu.
Pokud jde o práci, pouhý zápal nestačí.
Zapomeň na to, jaká jsem byla dřív.
Jsem znovuzrozená.
Neslyšela jsi, že jsem úplně nový člověk?
Využiju dosavadních zkušeností a know-how...
Už jsem ti udělala rešerše.
Nemám to, co ona, ale zato mám dokumenty.
Sestavila jsem seznam mentorů vhodných pro váš projekt.
Song-i.
Kdy a jak jsi všechny ty lidi našla?
Nejradši mám profesora Kwaka.
- Kde? - Na straně tři.
Botanik?
NOVÉ VYDÁNÍ KANG BYEONG-JUNOVY KNIHY 23. DUBNA
KANG BYEONG-JUNŮV JEDINEČNÝ STYL ČTENÁŘE JEMNĚ UHRANE,
ANIŽ TO VŮBEC TUŠÍ
KANG BYEONG-JUN: 23. DUBNA
NOVÉ VYDÁNÍ KANG BYEONG-JUNOVY KNIHY 23. DUBNA
AUTORŮV ŽIVOTOPIS
MÉMU SYNOVI
Předal mi to velice dávno.
Požádal mě, ať vám to dám,
až zemře.
Napsal to, když se mu na chvíli vrátila paměť,
takže to nejspíš bude jeho závěť.
Proč mi to dáváte?
Zanechal to vám.
Měl byste si to přečíst.
Oba byste si to měli přečíst.
Oba jste jeho syny.
Přečtěte si to spolu.
Mému milovanému synu Eun-ho.
Je to už velmi dávno, co mé oči spatřily světlo světa,
a vidím, že je stále půlnoc.
Stále je tma.
Ovšem
já už se nebojím.
Než aby si mě lidé pamatovali
jako starce trpícího nemocí,
chtěl jsem, aby si mysleli,
že jsem prostě zmizel, aby na mě zapomněli.
Ale došlo mi, že jsem byl velmi bláhový.
Páni, do nového vydání dali i jeho životopis.
Co to je?
- Lékařské osvědčení? - Lékařské osvědčení?
Cože? Kang Byeong-jun trpěl Alzheimerovou chorobou?
Myslel jsem, že zmizel.
KANG BYEONG-JUN A JEHO STUDENT CHA EUN-HO
Od této chvíle mi přestanou sloužit svaly
a ztratím paměť.
Nezbude mi nic a pomalu zchřadnu.
Ale i to je součást mého života, kterou nemohu jen tak přejít.
Uvědomil jsem si,
že je to něco, co musím přijmout.
23. DUBNA KANG BYEONG-JUN
Eun-ho.
Chci, aby se můj život stal příběhem, který lidé budou moci číst.
Prokážeš mi tedy tu čest a sepíšeš
můj životopis?
ŽIVOTOPIS AUTORA
ROK 1954 ZTRATIL RODIČE V KOREJSKÉ VÁLCE
ROK 1965 VSTOUPIL DO LITERÁRNÍHO KLUBU
Eun-ho.
Nevěřím, že jediná kniha dokáže
změnit svět.
Přesto bych ti rád vzkázal,
aby ses stal někým,
kdo se podobá knize.
Kniha možná nedokáže změnit svět,
ale určitě stále dokáže zanechat cosi vřelého
v lidském srdci.
Tak jako ses ty ukryl
mezi větami v knize, když ses cítil ztracený.
Tak jako jsem se já seznámil s knihou jménem Eun-ho
a v posledních chvílích života
mi byla nabídnuta velmi vřelá útěcha.
Eun-ho,
- chci, aby ses stal... - To sníš.
...knihou, která dokáže utěšit ostatní tak jako ty mě.
Vzpomínáš, jak jsem ti řekla, že příští středu ve tři
je otevřený kurz?
Udělej si volno.
A téma je věda?
- Ano. - Řekl jsem ti, ať mi to povíš předem.
- Proč to říkáš teď? - Já ti to řekla.
Nebude chodit na taekwondo, ale na plavání.
Ty necháváš taekwonda? Vždyť jsi sotva začal. Proč s tím končíš?
Paní Go.
Chápu, že milujete práci.
Ale práce nikdy nebude milovat vás.
Říkám vám to jako přítel, ne jako prezident firmy.
Taky vám něco povím
jako přítelkyně.
Nechme společně práce.
Pojeďme na pláž.
Chci, abys poznával lidi a žil na tomto světě
s upřímností
hluboko v srdci.
UMĚNÍ ČEKÁNÍ
Páni.
- Hoone! - Co je?
- Mám velkou novinu! - Co zas?
- Prošlo to! - Bože, prošlo to!
Jediná kniha možná nezmění svět
ani život člověka.
Ale dobrou knihu si určitě
přečtou všichni.
- Bože! - Gratulujeme!
Vynasnažím se!
A pak, kousek po kousku,
zahřeje lidská srdce.
Eun-ho, tys mě vždycky chránil
navzdory všem klevetám,
které se šířily.
Modlím se, abys i ty nalezl útěchu...
a poznal člověka,
jenž je jako kniha.
Zbytek můžeš dodělat sám.
Mimochodem, to všechno jsi uvařila pro mě?
Cože? Já?
Ne, ty přílohy mám od mámy.
Napadlo mě, že se najíme spolu.
Aha.
Proč?
To snad ne.
Dojala tě představa,
že jsem všechno připravila já?
Ne, o to nejde.
Jen jsem si vzpomněl, jak mi někdo říkal, že když dcery začnou
brát mámě jídlo z ledničky,
znamená to, že s někým chodí.
Cože?
Kdo? Já?
A s kým?
Díky za jídlo.
Dej mi misku.
Díky.
Aha, jasně.
Měl bych si udělat památeční fotku.
Tak.
Co?
- To je hezké. - Myslíš?
- Pošli mi ji. - Dobře.
Tak jez.
Dobře. Díky za jídlo.
Je to fakt výborné.
Viď, že ano?
Příště ti přinesu knedlíčky.
Knedlíčky?
Mimochodem,
prý jsi onehdy stála celou noc
před mým domem.
To ti řekl Eun-ho?
Prý ses tu dost zdržela.
Díky, že ti na mně záleželo.
No, totiž...
Spolupracovali jsme,
a tak jsem měla pocit,
že se z nás stali přátelé.
Dost blízcí přátelé.
Ale na prvním místě je pro tebe pořád Cha Eun-ho,
nebo ne?
Proč si to myslíš?
Jen co jsi zjistila, že jsem
Park Jung-hoon, řeklas to jemu.
Nech toho.
To bylo jen pracovní.
A byla to vážná věc.
Eun-ho je navíc šéfredaktor.
Co když nešlo o práci?
No...
Máma uvařila cibulové kimči. Je opravdu dobré.
Zkus ho.
Hrdiny jsi napsal tam,
že ano?
Ukrýval ses tam a psal Hrdiny.
Co kdyby ses přestal skrývat
a napsal novou knihu,
autore Ji Seo-june?
Pořád si tím nejsem jistý.
Mně se to líbí.
Myslím tvoje psaní.
Párkrát...
Teda, upřímně řečeno,
četla jsem to mnohokrát.
A kdykoliv jsem to četla, pohltilo mě to.
Jako redaktorka čekám na další knihu.
Jasně.
Jsem první ve frontě.
Jasné?
Budu o tom přemýšlet.
Nech toho.
VNITŘNÍ MYŠLENÍ ROSTLIN
Konečně!
„Jak důležitý je život s přírodou pro lidi z měst?“
Je to nadčasový titul.
„Kniha století,
která úžasně popisuje velkolepost přírody.“
A taky je zábavná.
No vážně, není tahle kniha zábavná?
Netušila jsem třeba, že rostliny jsou při výběru partnerů velmi vybíravé.
Profesor Kwak
ji pořád dokola revidoval.
Když jsme teď dokončily korektury,
stanovíme datum vydání a propagace.
Přesvědčíme na schůzi ostatní. Postaráme se, aby ta kniha vyšla.
A obstaráme si obří rozpočet na marketing.
Hezké! Moc se mi to líbí.
Vydejme to okamžitě.
„Dokonalý vrah.“
Ten název se mi líbí.
Tohle je přesně kniha,
která okamžitě zmizí z regálů.
Na thriller už byl čas.
Neomezujme rozpočet a...
Proč nezmiňují naši knihu?
Brzy ji zmíní. Schůze už skoro skončila.
- Díky. - Díky!
Tím je agenda vyčerpána?
Ne!
Dokončily jsme knihu Vnitřní myšlení rostlin.
VNITŘNÍ MYŠLENÍ ROSTLIN
Myslím, že bude nejlepší zatím počkat.
Dobrá práce, všichni!
- Díky. - Dobrá práce.
- Už toužím po nějakém mase. - Umírám hlady.
- Máte to? - Jistě.
Pane, už jsou hotové i korektury.
Může to okamžitě vyjít.
Proč musel tuhle knihu napsat zrovna botanik?
Jsou jiní slavní autoři.
A jestli ne, proč nenapsat knihu
o mně, legendárním nakladateli?
Zní to absurdně, viďte?
A totéž cítím ve vztahu k této knize.
Na první díl Projektu deseti osob je příliš slabá.
Paní Go, jak bychom měly stanovit marketing pro...
Momentíček.
VNITŘNÍ MYŠLENÍ ROSTLIN
„Momentíček“ znamená,
že to nevydají.
Každopádně pojďme večer do klubu. Co říkáte?
Zařídím, ať ji vystaví na nejlepším místě.
- Výborně. - Fajn.
Skvělá práce.
Dobrá práce, od obou. Přímo skvělá.
Takže místo naší knihy vydají tuhle?
Ale tvrdili, že se jim náš návrh líbí.
Jde jim jen o peníze.
Pojďme!
Jsou jako agresivní ropuchy.
Jako škodlivý plevel, který bere
jiným rostlinám živiny.
A jedním z nejhorších je japonský chmel.
Ne ambrozie trojklaná?
Nezapomeň na okurku anguria.
Vážně?
Páni.
Co uděláme?
Už jsme řekly, že se to vydá.
Vzbudily jsme u profesora Kwaka naděje.
Pořád se nám neozval pan Cha.
Nemá dnes přednášku?
Je to naše poslední naděje.
VNITŘNÍ MYŠLENÍ ROSTLIN
Pane Cha.
Pracovaly jsme s Ji-yul dnem i nocí,
abychom tu knihu dokončily.
Profesor Kwak taky.
Takže bychom chtěly vědět, kdy se vydá.
Budu o tom přemýšlet.
Jak to myslíte?
On taky? Jak nám to můžou udělat?
To mi povídej.
Marketingový koncept té knihy stojí na slovu „vytříbenost“.
I obálka musí vypadat vytříbeně.
Nemůžeš použít font, který takhle vyčnívá.
Už jsem ti říkal, že knihy
pana Ryu musí působit vypjatě.
Ta ilustrace možná vyčnívá,
ale poutá pozornost a vzbuzuje zájem.
Pane Ji, respektujte naše pokyny.
Tlačí mě termín.
Myslel jsem, že ti jde o nejlepší návrh. To už neplatí?
Takhle normálně řešíš problémy?
Mohla bych říct totéž.
U jiných firem
sis možná prosadil svou,
ale já taková nejsem.
Respektuj přání redaktorky.
Zatraceně.
Ano?
Já vím, mami. Nepřijdu pozdě.
Jasně.
Máš dnes večer něco?
Myslel jsem, že půjdeme na večeři.
Dneska nemůžu. Mám jiné plány.
Jdu na rande naslepo.
Prosím?
Tak úplně to rande naslepo není.
Seznámim se se synem
máminy kamarádky.
Co to povídáš? To ne.
Proč ne?
No...
Můj otec kdysi řekl,
že bych jako člověk měl připomínat knihu.
A já chci
být knihou pro tebe.
Jakou knihou?
Knihou o sekýrování a poučování?
Ne.
Zamilovaným románem.
Nechoď na to rande naslepo
a pojď se mnou na večeři.
Co říkáš?
REALITY
Pět milionů, pět milionů, deset milionů wonů.
Deset milionů wonů.
Záloha deset milionů, nájem 500 000.
MĚSÍČNÍ NÁJEM 500 000
Ten nevypadá špatně.
Navíc je blízko Eun-hova domu.
Mám tady...
spoustu vzpomínek.
To nejde.
Slíbila jsem, že tu budu jen půl roku.
Musím se vystěhovat.
Záloha deset milionů, nájem 500 000.
Dále.
Co to provádíš?
Hledám bydlení.
Našlas něco slušného?
- Ano, co říkáš na tenhle? - Mám s tebou jít na prohlídku?
Proč ne?
Dobře.
Tak jo.
Tak co říkáte? Není nádherný?
Je blízko metra
a taky je poblíž park.
To je fakt.
Je lepší, než jsem čekala.
Dál se dívat nemusím.
Máš pravdu. Je hezký, světlý
a za slušnou cenu.
Takže mám podepsat smlouvu?
To nepůjde.
Pro jednoho je ideální, jenže my jsme dva.
Budeme až do smrti bydlet spolu, víte?
Jí se ten byt líbí, ale mně ne.
Díky za ukázku.
- Cože? - Pojďme, Dan-i.
Nech toho. Nedělej to. Slíbila jsem, že se po půl roce odstěhuju.
Já ti nebráním,
ale musíš mě vzít s sebou.
V tom velkém domě sám žít nemůžu.
Proto jsi jel taky?
Sháněj bydlení pro dva.
Tentokrát budu já u tebe.
Jestli je to takhle, proč bych od tebe odcházela?
Jasně. Proč bys odcházela?
Už jsem ti říkal,
že máš domov tam, kde jsem já.
A to taky znamená,
že já mám domov tam, kde jsi ty.
Nesouhlasíš? Nejsi se mnou ráda?
O to nejde.
Až Jae-hui dostuduje, vrátí se do Koreje a...
To můžeš řešit až pak.
Proč se tím trápit teď?
Pletla ses, viď?
Semhle.
Ty...
Rychle.
Dáme si oběd. Uvařím ho.
Polévku doenjang, nebo kimči?
Víc toho neumíš?
Slečno Song, vy máte ale štěstí.
Můžu ho zkusit?
Tady.
- Můžu taky? - Jen trošičku?
Jen trošičku.
Vy jste dostala dárek?
Paní Baek mi chtěla poděkovat za svědomitou práci.
Zkuste to taky.
To bylo od Baek velmi pozorné.
Je krásně vláčný.
- Můžu... - Opravdu je vláčný.
To teď musíte pracovat ještě tvrději.
Jasně, já vím.
Nemusíte mi to připomínat.
VNITŘNÍ MYŠLENÍ ROSTLIN
Je v tom zlato.
Pane Cha,
přemýšlel jste, kdy můžeme vydat naši knihu?
Přemýšlím pořád.
A dokdy se...
Redakční tým nakladatelství Gyeoroo.
Opravdu?
Ano.
Dobře. Děkuji.
Pane Cha,
naše první kniha Vnitřní myšlení rostlin...
Poslyšte! Budeme dělat pátý dotisk básnické sbírky pana Na.
Hej!
Co jsem vám říkal? Že to půjde na dračku!
To už je pátý dotisk!
Pane Kime, vypadá to, že nás
- dnes zvete na oběd. - Jasně.
Zas tak obrovská zpráva to není.
- Cože? - Mám ještě jednu velkou novinu.
Kniha Chladnokrevně, kterou redigovala Song-i,
se stala bestsellerem.
Děláme třetí dotisk.
To snad ne!
Bezva, děkuju.
To byste nás pozvat měl.
A objednávek je tolik, že třetí dotisk
bude mít náklad 20 000 výtisků!
Panebože!
No tak jo! Zvu vás na oběd!
Jde se někam do grilu!
- Rychle, než si to rozmyslí. - Pojďme.
- Rychle! - Moment.
- Pane Cha. - Do nóbl podniku.
Mějte, prosím, strpení, Dan-i.
Jak dlouho musíme čekat, když je ta kniha hotová?
VNITŘNÍ MYŠLENÍ ROSTLIN
Až přijde správný čas.
Ale pane Cha...
VNITŘNÍ MYŠLENÍ ROSTLIN
Teda já jsem u vytržení.
Na těch knihách jsme makali a teď se to vyplácí.
Je uspokojivé vědět,
že jsme se čtenáři na stejné vlně.
Mým největším životním úspěchem
bylo založení nakladatelství Gyeoroo.
A měl jsem štěstí, že jsem poznal zakládající členy.
Nečtete básně pana Na?
Přijdete mi nějak sentimentální.
Když se knihy dobře prodávají,
změkne i pan Kim.
Zato když jde prodej dolů, stává se z něj zvíře.
Tak proč vydávat knihu, která se neprodá?
To narážel na naši knihu?
Na tu, která se neprodá?
Tak to ji asi nevydají.
Taky si myslím.
Přitom je to moc dobrá kniha.
Já je nechápu.
Tak si připijme na to, že jsme se tu všichni sešli.
- Jasně. - Jistě!
Děkuji vám všem.
Díky, že děláte knihy,
které jdou z regálů rovnou k pokladně,
tak jako Dokonalý vrah.
- Díky. - Díky!
To ovšem není jediný žánr, který v Gyeoroo vydáváme.
Brzy vyjde i Vnitřní myšlení rostlin!
- Cože? - Vážně?
To snad ne!
Prodej jiných knih vydělá tolik,
že můžu vydávat i knihy, jako je tato.
Není to tak, pane Cha?
I když se neprodávají dobře,
o některé knihy se stojí za to rozdělit se světem.
I když si je přečte jen pár čtenářů,
budou pro ně pokladem.
Abychom je mohli vydávat,
musíme nejdřív vydělat na prodeji jiných knih.
Taková je filozofie pana Kima.
Velice si vás vážím, pane.
- Jistě. - Samozřejmě.
Některé knihy se vydat musí, i kdyby se jich prodalo jen deset.
Je to skvělá kniha.
Jde do hloubky konkrétního oboru
a dává nám poznat naše životy.
Na zahájení projektu je to dobrá volba.
Bestsellery se prodávají dobře, ale jen krátce.
Vnitřní myšlení rostlin
se bude prodávat trvale
a v oblibě zůstane desítky let.
Blahopřeji, Ji-yul. A...
vám taky, Dan-i.
- Blahopřejeme! - Blahopřejeme!
Gratulace.
Gratulace k vydání knihy.
- Díky. - A chceme oznámit ještě jednu věc.
Prosím, paní Go.
Aha, jistě.
Kdy už si připijeme?
Od této chvíle
bude nakladatelství Gyeoroo
přijímat zaměstnance naslepo.
Vzdělání, věk ani zkušenosti nebudou hrát roli.
Zaměstnance budeme přijímat na základě talentu.
To je správná cesta.
A teď už pozvedněme číše.
- Gyeoroo. - Nikdy nezpomaluj!
- Běž pořád dál. - Běž dál!
- Blahopřejeme. - Díky.
Díky.
Přijdete mi strašně šťastní. Co děláte?
My?
- Vyrábíme knihy! - Vyrábíme knihy!
Přichází jaro.
To počasí je úžasné.
Co to znamená?
No tak...
Co se děje?
Koukejte na ně. Drží se za ruce.
- Co? - Co to je?
Vy spolu chodíte?
Ten mladší kluk, co ho políbila...
To byl pan Cha?
- To snad ne! - Eun-ho!
Dan-i, šťastná holka!
- Ta má teda štěstí! - Puknu žárlivostí!
Blahopřeju!
- To ti přeju, Dan-i! - Jsou v Gyeoroo první oficiální pár.
- Ne! - Já tak žárlím!
- Co se děje? - Co to je?
- To snad ne. - Koukejte na ně.
Nedělejte to.
- Cože? - Pane Kime!
- Co to je? - Cože?
- Oni spolu chodí? - Hej!
- Chodí spolu! - Co se děje?
- Koukejte! - Pane Kime!
- Fakt spolu chodí! - Páni.
- Pusť mě. - Pojď.
- Pane Kime! - Nikdo to nevěděl!
Ne!
Co budeme dělat?
Všichni to zjistili.
Je mi jedno, jestli se o nás dozvědí.
Chci, aby se celý svět dozvěděl,
že tě miluju.
Znovu jsem otevřela jednu svoji starou knihu.
Byla dobrá, když jsem ji četla poprvé.
Ale podruhé a potřetí jsem si při čtení
podtrhovala další a další věty.
Každý den v ní nacházím nové věty.
Tahle kniha ve mně zůstala nejdéle.
Jaké máte koníčky?
Mým koníčkem je četba.
Četba.
Proto pracujete v nakladatelství.
Ano, chci být pořád mezi knihami.
Proto jsem skončila tam.
Takže je... Bože, ten mě vylekal.
EPILOG
Vy ho znáte?
Je to můj strejda.
- On je váš strejda? - Ano.
Jak se sem strejda dostal?
Co tady děláš, Ji-yul?
Zdravím vás.
Promiňte.
Ona je moje.
Prosím? Ji-yul.
Hej, vždyť mám rande naslepo!
Ale já mám pro tebe svatební dar!
Ty!
Co to bylo?
Takže spolu ode dneška chodíme?
Tak jdem.
Moc dobré.
Ten jangjorim jsem dělal sám.
- Je slaný? - Je dobrý.
Teda ty jseš hubený.
- Páni. - Nesahej na něj.
Co bych na něj nesahal? Jsem jeho táta.
Není to u táty v práci prima?
- Co říkáš? - Ani ne.
- Ani ne? - Tobě se tu nelíbí?
Všichni mě tu uznávají a jsem tady nejstarší.
Co budete o víkendu dělat?
- Co? - S tátou?
- Budu si s ním hrát. - Fajn.
- Jak? - Co budeme dělat?
- Hrát hry? - Hry.
- Hry nehrajte.
- Tak příští týden. - Dobře.
- A žádné hry. - Dobrá.
Nenech ho hrát hry.
Nepůjdeme se někam najíst?
- Hej. - Nepůjdeme?
- Já jsem pro! - Já taky!
Jdeme se najíst.
Už se nemůžu dočkat!
JSME JAKO KNIHY. ČEKÁME, AŽ NÁS NĚKDO OTEVŘE A UVIDÍ OBSAH.
POZNÁVÁM LIDI VE FIRMĚ.
NIKDO PŘECE NEMŮŽE ŽÍT BEZ DRUHÝCH.
SVĚT SE DRASTICKY MĚNÍ A DRŽÍ HO JEN LIDSKÁ PÍLE.
JSME STROMY ROSTOUCÍ V OSAMĚNÍ A NESOUCÍ OVOCE.
JSME NÁDHERNÉ STROMY S LETOKRUHY ŽIVOTŮ.
RADOST Z TVOŘENÍ A POCIT ŠTĚSTÍ. TOHLE ZAŽÍVÁM PŘI VÝROBĚ KNIHY.
TEPRVE KDYŽ JI DOKONČUJI,
VIDÍM, CO JSEM PROMEŠKALA.
KAŽDÝ MUSÍ PROJÍT SVÝM TUNELEM.
POMOCNÁ RUKA POMÁHÁ PŘEKONAT STRACH.
INSPIRATIVNÍ KNIHA NEMUSÍ INSPIROVAT I TEBE, TAK SI NAJDI JINOU.
KDYŽ SI NAVZÁJEM VYLÉVÁME SRDCE, UČÍME SE JEDEN DRUHÉHO MILOVAT.
ŽIVOT NÁM KLADE MNOHO PŘEKÁŽEK.
POMOCÍ NAŠÍ LÁSKY JE PŘEKONÁVÁME.
MILOVAT JE ZVLÁŠTNÍ A SOUČASNĚ ÚŽASNÉ.
„TVÁ RUKA JE VŽDY VŘELÁ.“
„CHCI, ABY TI BYLO TEPLO.“
VÁM, KDO JSTE NÁŠ SERIÁL SLEDOVALI:
„MĚSÍC JE KRÁSNÝ“.